Čuje li se ovo? -U redu je.
Čovjek ne može da se snađe sa svom ovom opremom. -U redu je.
Samo da ga zakačim. -Pa, gospodine Neverovatniću,
imate li vi tajni identitet? -Ima ga svaki super heroj.
Ne znam ni jednoga koji ga nema. Tko želi stalno da bude "super"?
Naravno da imam tajni identitet.
Možete li da me zamislite u ovome u samoposluzi? Molim vas...
Da idem u kupovinu kao Elasti Djevojka? Razumijete što mislim.
Super dame stalno pokušavaju da ti odaju svoj tajni identitet.
Kao da će to ojačati vezu ili tako nešto.
Djevojko, kao da me zanima tvoj ego problem i slične stvari.
Kaži mi da si supermega-ultra riba i meni to odgovara.
Ja sam dobar. Dobar sam.
Koliko god puta uspijete da spasete svijet, on opet dođe u opasnost.
Ponekad jednostavno poželim da bar malo ostane siguran, znate.
Osjećam se kao čistačica. Upravo sam počistio.
Zar ne može da ostane čisto bar deset minuta?
Ponekad poželim jednostavan život.
Da se malo opustim... Da stvorim obitelj.
Da se skrasim? Šalite se? Ja sam na vrhuncu karijere.
Radim sa najvećima u struci. Djevojke, molim vas...
Da prepustim spasavanje svijeta muškarcima?
Ne bih rekla.
Ne bih rekla...
N E V J E R O V A T N I Ć I
Prekidamo program zbog važnog priopćenja. U toku je policijska
potjera za naoružanim kriminalcem avenijom San Pablo prema sjeveru...
POTJERA LOCIRANA
Imam vremena.
PRIDRUŽI SE POTJERI
AUTOMATSKA VOŽNJA
AUTOMATSKO PRESRETANJE KONVERZIJA
Gospodine Neverovatniću. O, gospodine Neverovat...
O čemu se radi, gospođo? -Moj mačak Cvilko neće da siđe.
Svakako, gospođo, ali savjetujem da se sklonite. Može biti problema.
Ne, ne. On je sasvim pitom.
Hajde, siđi, Cvilko. Hajde...
Hajde više...
Hvala, gospodine Nevjerovatniću. Opet ste uspjeli.
Da, vi ste najbolji. -Ne, ovdje sam samo da bih pomogao.
Pozor svim jedinicima: u toku je turbo - pljačka.
Turbo - pljačka? Imam vremena. Policajci... Gospođo... Cvilko...
Spreman za poletanje. -Što, do vraga?
Koji si sad pa ti? -Ja sam Nevjerovatko.
Molim? Ne. Ti si onaj klinac iz kluba mojih obožavalaca.
Brof... Brodi... Badi! -Zovem se Neverovatko!
Znaš što? Bio sam ljubazan, pozirao sam ti za slikanje,
potpisao sam svaki papirić koji si mi dao, ali ovo...
Ne, ne moraš da brineš za moju obuku. Poznajem tvoje udarce,
tvoj stil borbe protiv zločina, sve. Tvoj sam najveći obožavalac.
Hej! Hej, čekaj!
Znaš, o ženi možeš reći mnogo toga po sadržaju njene tašne,
ali to možda nije ono što si ti imao na pameti.
Vidi...
Elasti Djevojka. -Gospodine Nevjerovatniću...
Ne, u redu je. Ja sam ga uhvatio. -Naravno. Ja sam ga samo sredila.
Naravno da si ga sredila, jer je obratio pažnju na mene.
Što sam iskoristila da obavim svoj posao. -Misliš, moj posao?
Biti će dovoljno jednostavno "hvala". -Hvala, ali pomoć mi ne treba.
Što bi s onim "dame imaju prednost"?
Što bi sa jednakim pravima? -Znaš što? Dama me je prva sredila.
Pa, mogli bi da ga podijelimo. -Radim sam.
A ja mislim da bi trebalo da budeš...
Fleksibilniji.
Jesi li zauzeta večeras? -Imam prethodno ugovorene obaveze.
Ostani ovdje. Obično sakupljaju smeće za sat vremena.
Nevjerovatniću! -Bok Smrzo!
Zar nije trebalo da budeš spreman? -Imam još vremena.
Mislim da si mi slomio nešto.
Mislim da ćeš mi oprostiti kad završiš psiho terapiju.
Samo malo...
Bomb Vojaž! -Mesje Nevjerovatnik!
I Neverovatko.
Nevjerovatko? -Zar te ne zanima kako sam stigao ovamo?
Vidiš, imam ove raketne čizme. -Idi kući, Badi. Smjesta.
Mali idiot. -Možemo li da porazgovaramo?
Uvijek govoriš kako treba biti iskren prema sebi,
ali nikada ne kažeš prema kom djelu sebe treba biti iskren.
Konačno sam shvatio tko sam. Ja sam tvoj zamjenik, Neverovatko.
Sada si i službeno prekardašio. -Jer nemam nadljudske moći?
Imaju ih svi super heroji. Ne možeš biti super i bez njih.
Ja sam pronašao ovo. Ja mogu da letim. A ti?
Leti kući, Badi. Ja radim sam. -A odjeća ti je potpuno idiotska.
Pruži mi samo jednu priliku. Pokazat ću ti. Idem po policiju.
Biti će mi dovoljan samo sekundu. -Ne! Stani! To je bomba!
Puštaj me, ludače! Letim sam!
Vodite ga kući i pobrinite se da njegova mama sazna je što radio.
Mogu da ti pomognem! Griješiš! -Ima ozljeđenih.
Jeste li zvali hitnu pomoć? -Već sam ih obavjestio.
Eksploziju u onoj zgradi izazvao je Bomb Vojaž.
Možda ćemo moći da ga uhvatimo ako osiguramo područje.
Misliš, pobjegao ti je? -Da. Trapavko se pobrinuo za to.
Nevjerovatko. -Nemoj da me petljaš uz sebe!
Koliko je već sati... Slušajte, moram da budem...
A Bomb Vojaž? -Bilo koje druge večeri pošao bih osobno za njim,
ali sada moram da idem. Ali ne brinite, uhvatit ćemo ga. Jednom...
Je li večer tek počelo? -Kasniš mnogo.
Kako izgledam? -Dobro. O, maska... Još uvijek imaš masku.
Vrijeme je za predstavu.
Roberte Par, uzimaš li ovu ženu za zakonitu suprugu...
Kasniš. Kada si me pitao jesam li zauzeta večeras
nisam mislila da si zaista zaboravio. Mislila sam da se šališ.
Naravno da sam se šalio. -Morao bi da budeš točniji.
A ti bi morala da budeš... fleksibilnija.
Volim te, ali da bi ovo uspjelo moraš da budeš više
od gospodina Nevjerovatnića. Ti to znaš. Zar ne?
... i hoćeš li živjeti tako? -Da.
Proglašavam vas vjenčanima.
Oboje ćemo tako živjeti.
Bez obzira na bilo što. -Hajde, mi smo super heroji.
Što bi moglo da nam se dogodi?
U nevjerojatnom obrtu super heroja tuži čovjek koga je spasao,
a koji nije želio da bude spasen. Ludić koji je povrijeđen
kada ga je Nevjerojatnić sprečio u pokušaju samobistva,
podnio je tužbu vrhovnom sudu protiv slavnog super heroja.
Gospodin Ludić nije tražio da bude spasen. On to nije želio.
Ozljeda koju mu je nanio Nevjerojatnić prilikom "spasavanja"
stvara mu savkodnevne bolove. -Spasao sam ti život!
Nisi mi spasao život nego si mi upropastio zdravlje!
Moj klijent nema komentara u ovom trenutku.
Pet dana kasnije, novu tužbu su podnijeli nastradali u udesu metroa.
Tužbe protiv Nevjerovatnića koštaju ovu državu milijune.
Usljedila je lavina tužbi protiv super heroja u čitavom svijetu.
Vrijeme je da njihov tajni identitet postane njihov jedini identitet.
Vrijeme je da se umješaju među nas, ili da idu odavde.
Pod ogromnim pritiskom javnosti i užasnim financijskim teretom,
država je u tišini pokrenula program preseljenja super heroja.
Heroji će biti amnestirani za svoja dosadašnja dijela,
ako se obavežu da više neće nastaviti sa herojskim djelima.
Gdje su oni sada? Žive među nama. Obični građani, obični heroji,
tiho i ananimno čine ovaj svijet boljim mjestom.
Odbija se? Odbijate moj zahtjev?
PETNAEST GODINA KASNIJE
Ne razumijem. Prikupila sam sve. -Oprostite gospođo Hoganson.
Ne ispunjavate uvjete iz člana 17. -Ne mogu da platim ovo. -Oprostite.
Zovem te da ti javim izuzetnu vijest. I službeno smo useljeni.
To je divno, dušo. A posljednje tri godine se ne računaju, jer...
Jer sam konačno raspakirala posljednju kutiju. Sad je službeno.
Dušo, bolje da prekinem. -Ni riječi više.
Idi da spaseš svijetu još jednu polisu osiguranja.
Moram kod Daša u školu. Vidimo se večeras. -Bok, dušo.
Oprostite. Gdje smo stali? -Dolazim šesnaesti put.
Ne znam što da radim ako mi ne pomognete.
U redu, slušajte me dobro. Volio bih da vam pomognem, ali ne mogu.
Volio bih da vam kažem da uzmete kopiju police kod Norme Vilkoks...
Norma V-I-L-K-O-K-S, na trećem katu, ali ne smijem.
Pored toga vam neću reći ni da popunite obrazac AWS-24754
u pravnom odjelu na drugom katu i da brzo rješite stvar.
Volio bih da vam pomognem, ali ne mogu ništa da učinim.
Hvala vam... -Pst... Žao mi je, gospođo. Znam da se bijesni.
Odobrio si isplatu ove police? -Netko im je provalio u kuću.
Očigledno je da polica pokriva... -Ne zanima me što pokriva.
Reci mi kako ti zavijaš "Brigosiguranje" u crno.
Reci mi kako je moguće
da pišeš ček svakom šljakeru koji ti se javi telefonom?
Cijenim to što ste došli, gospođo Par. -O čemu se radi?
Je li Daš uradio nešto loše? -Loše utiče na druge
i ismijava me pred cijelim razredom. -Nisam... -Znam da si ti.
Stavio je puntinu na moju stolicu. -Vidjeli ste ga?
Pa... Ne baš... U stvari, nisam.
Kako onda znate da je on? -Imam kameru.
Ovog puta sam ga uhvatio.
Vidite? Jeste li vidjeli?
Niste vidjeli?
Pomakao se. Upravo sada.
Čekajte... Upravo sada.
Upravo u trenutku dok sjedam. Ne znam... Ne znam kako to radi.
Ali nije bilo puntine na mojoj stolici prije nego što se pomakao,
a nakon što se pomakao, bilo je. Slučajnost? Mislim da nije.
Berni... -Nemoj ti meni "Berni". Ovaj mali štakor je kriv!
Vi i vaš sin možete da idete, gospođo Par.
Žao mi je zbog neprilika. -Ponovo ćeš ga pustiti?
Kriv je! Vidi se na tom kretenskom malom licu. Kriv je!
Kriv je. Kriv!
Daš... Ovo je treći put ove godine da ideš kod direktora.
Moramo da nađemo bolje rješenje. Konstruktivnije rješenje.
Možda možemo. Dozvoli mi da se bavim sportom.
Dušo, znaš zašto to ne možemo. -Obećavam da ću se usporiti.
Biti ću samo malo bolji od ostalih. -Daše, ti si super brzi dječak,
nevjerojatno si sklon takmičenju i pomalo voliš da se ističeš.
Ali posljednje što ti treba je iskušenje. -Uvijek govoriš
da treba da dam sve od sebe. Da pokažem da zaista mislim tako.
Zašto onda ne mogu da radim ono što najbolje znam?
Svijet želi da se uklopimo, dušo.
A da bismo se uklopili, moramo da budemo kao i svi ostali.
Znam, ali ti si rekla da nemam razloga da se stidim svog dara.
Da je to ono što me čini izuzetnim. -Svako je izuzetan.
Što je samo drugi način da se kaže "usamljenost".
Rone, brišemo!
Bok, Toni. -Ćao, Toni.
"Bok, Toni. Kako si, Toni?" -Ha, ha. Baš je smiješno.
Toni, ideš li na nogomet?
Pogledao me je...
Hajde, Vajolet!
Ta dječurlija... Koliko sam puta rekao da ne ostavljaju stvari...
O, sjajno...
Proklet bio!
Am... Bok...
Mama... opet praviš blesave face.
Ne, ne pravim ih. -Pravila si blesave face, dušo.
Moraš li da čitaš za stolom? -Da.
Mali zalogaji, Daš. Sijeci.
Bobe, pomozi ovom mesožderu da iseče meso.
Daš, imaš li da kažeš ocu nešto u vezi škole?
Pa... poslali su me kod Žapca...
Daša su danas ponovo slali kod direktora. -Dobro. Dobro je.
Ne, Bobe. To ne valja. -Molim?
Daša su danas ponovo slali kod direktora. -Molim? Zašto?
Bez razloga. -Stavio je iglu na nastavnikovu stolicu.
Za vrijeme sata. -Nitko nije vidio. Jedva se videlo na traci.
Snimili su te na traku, a ti si ipak uspio da se izvučeš.
Mora da si kao munja. Što misliš, koliko si brz bio?
Ne podržavamo ovo! -Ne podržavam ga.
Samo pitam koliko je brz bio. -Dušo.
Sjajno... Prvo auto, a sada moram da popravljam stol...
Auto? Što mu se dogodilo?
Idem po novi tanjur.
Onda, što je s tobom, Vaj? Kako je bilo u školi?
Nemam što da prijavim.
Jedva da si okusila jelo. -Ne jede mi se mesni rolat.
To je ostatak od jučer. Imamo šniclu, rezance... Što ti se jede?
Toni Rejndžer... -Umukni. -Pojela bi ga.
Rekla sam ti da umukneš, idiote. -Mama, to je istina.
Ne svađajte se za stolom! Dušo! -Djeco, slušajte majku.
Najradije bi jela rolat od Tonija. -Sad je bilo dosta!
Rekli smo da nema polja sile! -Ti si započeo!
Ti sjedi! I ti sjedi!
Nestao Sajmon J. Palantino, borac za prava super heroja.
Gaserski Zrak... -Bobe, vrijeme je da se umješaš!
Poduzmi nešto! Nemoj samo da stojiš tako!
Moraš da interveniraš. -Želiš da interveniram?
U redu. Interveniram. Evo, interveniram.
Neka netko otvori vrata.
Bok, Lušuse! -Bok, brzi. Bok, Elen.
Lijepo od tebe što si svratio. -Ovo prvi put čujem.
Djeda Lušuse...
Uvijek me pređeš. -Dolazim kasnije. -Kuda ćete vas dvojica?
Srijeda je. -Večer za kuglanje. Pozdravi mi Hani, Lušuse.
Hoću. Laku noć, Elen. Laku noć, djeco.
Nemoj misliti da si izbjegao razgovor o odlasku kod direktora.
Tvoj otac i ja ćemo još razgovarati o tome.
Ne šalju samo mene kod direktora. -Ostala djeca nemaju super moći.
Savršeno je normalno... -Normalno? Otkud ti znaš što je normalno?
Otkud bilo tko u ovoj obitelji zna što je normalno?
Jedini normalan je Džek Džek, a on još ne zna ni da ide na tutu.
Ima sreće.
U svom neznanju, mislio sam.
Sada sam stvarno u frci. Ako me još jednom zakači taj zrak,
gotov sam zauvijek. Nekako sam uspio da nađem zaklon,
a što radi taj zlikovac? -Započinje monolog.
Započinje monolog. Započinje tu unaprijed spremljenu priču
o tome kako sam slabašan u odnosu na njega,
koliko je neizbježan moj poraz i kako će svijet uskoro biti njegov.
Da... Čovjek me ima na tanjiru i neće da umukne.
Svim jedinicama: imamo 23-56... -23-56? Što je to? Pljačka?
Kao što reče... -Pljačka. Hoćeš li da uhvatiš pljačkaša?
Ne. Da ti kažem iskreno, radije bih na kuglanje.
Što ako bismo zaista radili ono što naše žene misle da radimo?
Samo da zabiberimo stvar.
Nije sam. Kržljavi je još uvijek s njim.
Samo razgovaraju.
Što radimo ovdje, Bobe? -Štitimo ljude.
Nitko to nije tražio od nas. -Potrebna ti je pozivnica?
Volio bih jednu. Da. Šunjamo se okolo radeći ovo i...
Sjećaš li se Gaserskog Zraka? -Da. Vidio sam nešto u novinama.
I on je imao problema da se prilagodi normalnog životu.
Kada si ga posljednji put vidio? -Ne viđam nikoga iz onog vremena.
Ti si jedini. Ne bih da izazivam sudbinu. -Hajde, hajde...
Prvi put je bilo zabavno, ali ako nastavimo ovo da radimo...
Imamo prijavljen požar... -Požar? Blizu smo. Da, dušo!
Izgubljen slučaj...
Jesu li to svi? -Da, svi do jednoga.
Bolje bi bilo da jesu. -Zar ne možeš da ugasiš?
Ne mogu. Previše brzo isparava. -Što to znači? -Znači da je vruće
i da dehidriram, Bobe. -Nestaje ti leda? Tebi ne može da nestane leda.
Koristiš vlagu iz zraka. -U ovom zraku nema vlage.
Koji je tvoj izgovor? Ponestalo ti je mišića?
Ne mogu da razbijam ove zidove. Zgrada popušta iz sata u sat.
Može da se sruši na nas. -Hoću na kuglanje!
U redu. Budi mi za petama. Ovo će biti vruće.
O, divno...
O, ne...
Mi nismo zlikovci. Mi sređujemo zlikovce.
Zaledite se!
-Žedan sam.
Rekao sam da se zaledite! -Samo bih da popijem nešto.
U redu, popio si. Sada gledaj pravo u cijev... -Znam, znam.
Zaledi se.
Policija!
Ovo je bilo za dlaku. To više nećemo da radimo.
Potvrđuješ promjenu mete? -Vjeruj mi, ovoga si tražio.
Mislila sam da ćeš se vratiti do jedanaest.
Rekao sam da ću se vratiti kasnije. -Shvatila sam da hoćeš.
Ako se uopće vratiš, vratićeš se "kasnije".
Pa... Vratio sam se. U redu?
Je li ovo šut? -To je bila samo mala vežba.
Samo da ostanem u formi. -Znaš što mislim o tome, Bobe.
Ne možemo opet da upropastimo masku. -Zgrada se ionako rušila.
Molim? Srušio si zgradu? -Bio je požar. Bila je nestabilna.
Reci mi da nisi opet slušao policijski radio.
Učinio sam dobro djelo. Ponašaš se kao da je to zločin.
I jeste zločin, Bobe. Ponovo ugrožavaš našu porodicu
samo da bi mogao ponovo da živiš od stare slave.
Bolje da preživljavam staru slavu nego da se ponašam
kao da se to nikad nije ni dogodilo. -Da, dogodilo se,
ali se sada događa ova obitelj, a to tebi promiče.
Ne mogu da vjerujem da nećeš da ideš rođenom sinu na maturu.
To nije matura. Prelazi iz četvrtog u peti razred.
To je ceremonija. -Glupost. Smislili su novi način
da slave prosječnost, ali ako je netko istinski izuzetan...
Ne radi se o tebi, nego o Dašu. -Hoćeš da uradiš nešto za Daša?
Onda ga pusti da se takmiči. Pusti ga da se bavi sportom.
Ne želim da stvaram neprijatelje. Znaš zbog čega to nije moguće.
Jer bi to bilo sjajno. -Ovdje se ne radi o tebi!
U redu, Daš. Znam da slušaš. Izlazi.
I ti, mlada damo. -Hajde, izlazite.
U redu je, djeco. Samo se raspravljamo.
Prilično glasno. -Da, ali to je u redu,
jer smo mama i ja uvijek tim, uvijek smo ujedinjeni protiv...
Sila... -Gluposti.
Nisi mogla ništa pametnije... -Žao nam je što smo vas probudili.
Sve je u redu. Vratite se na spavanje. -Laku noć, mama.
U stvari, trebalo bi da svi budemo u krevetu.
Zahtjev podnet pod brojem 158183...
Gospodin Hofer vas zove u svoju kancelariju. -Sada? -Sada.
Sjedi, Bobe.
Nisam sretan, Bobe. Nisam sretan.
Pitaj me zbog čega. -U redu. Zbog čega?
Zbog čega, što? Budi određen, Bobe.
Zbog čega ste nesretni? -Zbog tebe i klijenata.
Imate pritužbe? -Sa pritužbama izlazim na kraj.
Ne mogu da izađem na kraj sa time što tvoji klijenti savršeno
poznaju propise o osiguranju. Oni su stručnjaci. Stručnjaci!
Koriste svaku rupu i zakonu i preskaču svaku prepreku!
Oni prodiru u birokraciju! -Jesam li učinio nešto nezakonito?
Ne... -Hoćete da kažete da ne treba da pomažemo strankama?
Zakon nalaže da odgovorim sa "ne". -Treba da pomažemo ljudima.
Treba da pomažemo svojim ljudima! Da se držimo naših deoničara!
Tko pomaže njima?
Znaš, Bobe... Firma je... -Kao ogromni sat.
Kao ogromni sat... Da, točno.
Radi samo ako se svi zupčanici prepliću između sebe.
Sat mora da bude očišćen, dobro podmazan i podešen.
Najbolji časovnici imaju rubine koji savršeno odgovaraju
i koji sarađuju svojim oblikom. Mislim metaforički Bobe.
Znaš li što mislim kada kažem da sarađuju, Bobe?
Bobe? Bobe...
Gledaj me kad ti govorim, Par! -Onom čovjeku tamo treba pomoć.
Nemoj da mjenjaš temu! Raspravljamo o tvom stavu.
Upravo ga prebijaju. -Nadajmo se da nije osiguran kod nas.
Odmah se vraćam. -Stani smjesta ili si otpušten!
Zatvori vrata.
Dođi ovamo. Odmah.
Nisam sretan, Bobe. Nisam sretan.
Pobjegao je. -To je dobro.
Ovoliko ti je falilo da ostaneš bez po...
Kako mu je? -Preživjet će. -Otpušten sam, zar ne?
Što ti misliš? -Što da ti kažem? -Ništa što već nisi rekao.
Netko je bio u nevolji. -Uvijek je. -Morao sam da preduzmem nešto.
Da. Svaki put kad izgovoriš te riječi,
to meni donese gomilu problema, a da ne spominjem tisuće dolara
poreskih obveznika. -Znam. -Moramo da platimo šutnje firme,
moramo da platimo štetu, izbrišemo sjećanja, preselimo ti porodicu.
Svaki put postaje sve teže. Novac, novac, novac.
Ne možemo to više da radimo, Bobe. Cijenimo ono što si nekad radio,
ali to vrijeme je prošlo. Od sada se snalaziš kako znaš.
Slušaj, Bobe... Možda bih mogao da vas preselim.
Za dobra stara vremena. -Ne. Ne mogu to da učinim svojoj obitelji.
Tek su se navikli na okruženje. Snaći ću se sam. Hvala.
Čuvaj se.
Što ti čekaš? -Ne znam. Nešto nevjerojatno, pretpostavljam.
Ja također, dijete.
NE MRDAJ
Da ne mrdam?
POTVRĐENO: GOSPODIN NEVJEROJATNIĆ
PROSTORIJA JE SIGURNA. POČINJEM SA PRENOSOM PORUKE.
Bok, gospodine Nevjerojatnić. Da, znamo tko ste.
Budite uvjereni da je vaša tajna sigurna u našim rukama.
Zovem se Miraž. Imamo nešto zajedničko.
Ako je suditi prema državi, nitko od nas dvoje ne postoji.
Molim vas da obratite pažnju, jer je ova poruka tajna
i neće biti ponovljena. Zastupam tajnu državnu službu
koja konstruira i testira eksperimentalne tehnologije
i potrebne su nam vaše jedinstvene sposobnosti.
Nešto se dogodilo u našim postrojenjima... -Dušo!
Molim? -Večera je gotova! -U redu, u redu...
...iako se nalazi u zabačenom području, prijeti da nanese
neprocenjivu štetu i sebi i našim postrojenjima, dovodeći u opasnost
opremu vrijednu stotine milijuna dolara. -Je li to netko s tobom?
To je televizor. Pokušavam da gledam...
Nemoj da pokušavaš! Vrijeme je za večeru! -Minut!
U slučaju da prihvatite biti će vam plaćena trostruka godišnja zarada.
Pozovite broj sa kartice. Radi sigurnosti, vaš glas će
proći elektronsku provjeru. Super heroji nisu nestali.
Vi ste još uvijek ovdje. Možete da radite velike stvari.
A možete i da slušate policijski radio. Izbor je vaš.
Imate dvadeset i četiri sata da odgovorite. Razmislite o tome.
OVA PORUKA ĆE BITI AUTOMATSKI UNIŠTENA
Bobe!
Ti si destruktivan tip. -Jesam li? Nisam namjeravao.
Znam da moraš da budeš heroj, da tvoj posao zatupljuje,
ali želim da znaš koliko mi znači da se kloniš svega.
Dušo, u vezi posla... -Što to? -Nešto se dogodilo.
Što to? -Kompanija... -Što?
Kompanija me šalje na konferenciju. -Na konferenciju?
Van grada. Ostat ću nekoliko dana.
Još te nikad nisu slali na konferenciju.
To je dobro, zar ne? -Da. -Vidiš?
Konačno su spoznali tvoje talente. Krećeš se naviše. -Da...
To je divno. -Jeste.
Halo. -Ovdje Mister Nevjerojatnić. Pristajem.
Omnidroid 9000 je prototip tajnog borbenog robota.
Umjetna inteligencija mu omogućava
da rješi bilo koji problem koji se nađe pred njim. Ali nažalost...
Dozvoli da pogađam. Postao je toliko pametan da se zapitao
zašto treba da sluša komande. -Izgubili smo kontrolu.
Sada je slobodan u džungli i prijeti našim postrojenjima.
Morali smo da evakuiramo sve ljude sa otoka radi sigurnosti.
Kako stižem tamo? -Zbog Omnidroidovog sistema odbrane
moramo da te izbacimo sa visine od 1500 metara.
Zbog uređaja za sakrivanje teško ga je naći, mada smo sigurni
da je na južnom djelu otoka. Još nešto... On je vrlo skup.
Želiš da ga isključim, ali da ga ne uništim potpuno.
Ti jesi gospodin Nevjerojatnić.
Moram da te upozorim. To je robot koji uči.
Svaki trenutak proveden s njim u borbi samo povećava njegovo
znanje kako da te pobijedi. -Isključiti ga, učiniti to brzo,
ne uništiti ga. -I ne poginuti. -Divno. Hvala.
Vrijeme za zabavu.
Jao, moja leđa...
Iznenađujuće. Morat ćemo da ga dovedemo još jednom.
Objavi da je sve čisto i pozovi ga na večeru.
Jesam li se obukao pretjerano svečano?
U stvari, vrlo si elegantan.
Pretpostavljam da naš domaćin... -Žao mi je. Neće večerati s nama.
Naravno. Obično volim da znam za koga radim.
On više voli dozu anonimnosti. Ti to svakako najbolje razumiješ.
Samo sam se pitao. Od svih mjesta na kojima možeš da se skrasiš,
zašto baš... -Na vulkanu? Privlači ga moć. Baš kao i mene.
To je slabost koju dijelimo. -Djeluje pomalo nestabilno.
Radije to definiram kao pogrešno shvaćeno. -Nismo li svi mi?
Vulkansko tlo spada među najplodnije na svijetu.
Sve što je na stolu odgajeno je ovdje. Kako ti se čini?
Sve je izvrsno.
O, bedak...
Požuri, dušo! Zakasnićeš na posao!
Provedi sjajno dan, dušo.
Pomozi mušterijama, napreduj u službi... -Donesi kući slanine.
Kladim se da hoćeš.
Imate li zakazano? -Ja sam stari prijatelj.
Samo sam htio... -Potrebno je da zakažete...
Idi tamo i pazi na ogradu. Tko ste vi? Što hoćete?
Bože, ala si se ugojio... Ulazi, upadaj.
Da, da. Stvari idu sasvim dobro. Sasvim dobro, ne žalim se.
Ali znaš, nije isto. Uopće nije isto.
Zar nisi bila skoro na televiziji? Neka revija u Pragu... -Milano.
Milano, dušo. Super modeli... Nema ničega "super" kod njih.
Razmažene male glupače sa napumpanim usnama.
Fuj... Kreirala sam odjeću za bogove.
Ali možda si došao sa izazovom.
Iznenadila sam se kad sam te vidjela.
Treba mi samo popravka.
Ovo je pravi užas. Odavno je izašlo iz mode.
Što si ti to radio, dušo? Bavio se noću velikim delima?
Mora da se dogodilo odavno. -Vidim...
Ovo je odijelo za skitnicu. Dušo, ne možeš se pojavljivati u ovome.
Neću ti dozvoliti. Možda prije petnaest godina, ali danas...
Kako to misliš? Ti si kreirala... -Nikad ne gledam za sobom.
Odvraća pažnju od sadašnjice. Tebi treba novo odijelo.
Novo odijelo? Gdje, zaboga da nađem novo odijelo? -Ne možeš! Nemoguće!
Toliko sam zauzeta da ne vrijedi ni da me moliš.
Stani, ti bi da mi napraviš odijelo? -Previše si uporan, dušo,
ali prihvaćam. Biti će odvažno, dramatično. -Da... -Herojsko...
Da! Nešto klasično. Kao Dinamitbata. Izgledao je sjajno.
Ogrtač i čizme... -Bez ogrtača.
Zar ne odlučujem ja? -Sjećaš li se Gromoglavca?
Visok, znao je da izaziva oluje. Fin čovjek, izuzetne moći.
Slušaj... -15. novembar 1958. Ogrtač mu se zakačio za raketu.
Gromoglavac nikad nije bio baš najpametniji.
Stratocura. 23. travanj 1957. Ogrtač upao u mlaznu turbinu.
Ne možeš da primjetiš. -Metamen, ekspresni lift.
Dinamitbata, spljeskan, usisao ga tornado. Nema ogrtača!
Odlazi. Odijelo će biti završeno prije tvog sljedećeg zadatka.
Znaš da sam prestao da se bavim time.
Baš kao i ja, ali evo nas ovdje. -Treba mi samo krpljenje.
Iz sentimentalnih razloga. -Lijepo. Sredit ću i te krpe.
Ti si najbolja od najboljih. -Da. Znam, dušo. Znam.
Ja ću! Nemoj da odgovaraš dušo, ja sam se javio!
Halo? -Imamo novi posao za tebe.
Koliko brzo možeš da dođeš? -Krenuću sutra ujutro.
Vidimo se tamo. -Bok.
Tko je to bio, dušo? Netko iz kancelarije?
Još jedna konferencija. Obavijest u posljednji sat.
Znaš već, dužnost zove.
Bobe... -Da? Što je, dušo?
Lijepo se provedi na putu. -Hvala. Zvat ću te kad stignem.
Volim te. Mnogo.
I ja tebe.
Govori vaš automatski kapetan. Jeste li za još jednu "mimozu"?
Ne bi mi smetala. Hvala. -Nema na čemu.
Temperatura je 26 stupnjeva. Vrijeme je idealno za letenje.
Molim vas da vežete pojas. Počinjemo sletanje.
Bok, Mister Nevjerovatniću. Zgodno odijelo. -Hvala.
Lijepo je vratiti se ovamo... Miraž...
Bit ćeš obavešten o sljedećem zadatku u sali za konferencije u dva.
Krilo D, soba A213. -U dva... Jasno mi je.
Vidimo se tamo.
Edna...
Želim da razgovaram sa Ednom. -Ovdje Edna.
Ovdje Elen. -Koja Elen? -Elen Par.
Znaš, Elasti Djevojka. -Dušo! Toliko je godina prošlo!
Jeste, prošlo je netko vrijeme. Znam da bi Bob povjerio krpljenje
svog super odijela samo jednoj osobi, a to si ti. -Da, da, da.
Divno. Mnogo bolje od onih groznih pidžama koje ste nekad nosili.
Sva su gotova. Kada dolaziš da vidiš? -Nisam namjeravala...
Nemoj da me tjeraš da te molim. Neću to da radim. -Da moliš? Ne...
Zovem da molim... ne, zovem zbog... Zovem zbog Bobovog odijela!
Dolaziš za sat vremena. Insisitiram. Važi? Važi, bok.
VEĆI JE!
BOLJI JE!
DAME I GOSPODO, PREVIŠE JE OPASAN ZA MISTER NEVjEROVATNIĆA!
Konačno je gotovo. Znaš, morao sam mnogo da se trudim
da ga napravim da te pobijedi. Ali, čovječe...
Nije bio dovoljno dobar. Nakon što si ga pobijedio prošli put,
morao sam da izvršim bitne prepravke.
Naravno da je bilo teško, ali ti si vrijedan toga.
Konačno, ja sam tvoj najveći obožavalac.
Badi? -Ne zovem se Badi!
A ne zovem se ni Nevjerovatko! To je nekad bilo!
Želio sam samo da ti pomognem. Samo sam htio da pomognem.
I što si mi ti rekao?
Leti kući, Badi. Ja radim sam.
To me je uništilo, ali sam naučio važnu lekciju.
Ne možeš računati ni na koga, posebno ne na super heroje.
Pogriješio sam što sam tako postupio prema tebi. Žao mi je.
Vidiš? Sada me poštuješ, zato što predstavljam pretnju.
Tako to funkcioniše. Može da se primjeni na mnoge.
Na države koje žele poštovanje i platile bi skupo da ga dobiju.
Što misliš, kako sam se obogatio? Izumeo sam oružje.
Sada imam oružje koje samo ja mogu da pobjedim.
I kada oslobodim...
Podmuklo pseto. Navukao si me na monolog. Ne mogu da vjerujem.
Super je, je li? Energija nultog stupnja.
Sačuvao sam najbolje pronalaske za sebe.
Jesam li sada dovoljno dobar? Tko je sada super?
Ja sam Sindrom, tvoja zla kob...
Savršeno...
U redu... Pokušaj sada da izbjegneš ovo, momčino.
Gaserski Zrak...
Kronos?
OČITAVANJE ŽIVOTA NEGATIVNO. MISTER NEVJEROJATNIĆ TERMINIRAN.
Ovaj projekat me je potpuno obuzeo.
Tako može biti samo kad radiš sa herojima.
Jednostavno, elegantno, a ipak moćno. Moraš priznati.
Htjela sam... -Počela sam da pravim odijela i ispala su odlično.
Drago mi je što te vidim, ali nemam pojma o čemu pričaš.
Da, riječi su beskorisne. Dođi, dođi.
Previše priče, previše. Pokazat ću ti moj rad. Zato si ovdje.
Edna Mods.
I gošća.
Dođi, sjedi.
Sa šlagom i šećerom? -Hvala.
Počela sam od najboljeg. -Počela?
Kroj je komotan da ne sputava pokrete, materijal je prijatan,
odgovara osjetljivoj koži. Izdržava temperaturu od preko 1000 stupnjeva.
Potpuno otporan na metke. Pere se u mašini. Nema problema.
Što, zaboga, misliš da mi radimo? -Uvjeravam te da ne znam, dušo.
Nisam znala kakve moći ima beba, pa sam pokrila ono osnovno.
Džek Džek nema moći. -Ne? Svejedno je fantastičan.
Za tvog sina sam napravila odijelo koje izdržava nevjerojatno trenje,
a da se pri tome ne pregrijava i ne haba. Uobičajene osobine.
Odijelo za tvoju kćerku je bilo teško za rad.
Ali sam na kraju napravila otporan materijal koji nestaje kad i ona.
Odijelo se rasteže koliko i ti, a ipak zadržava oblik.
Praktično je neuništivo.
Izgledaš kao egipatska boginja.
Svako odijelo posjeduje i uređaj za lociranje,
koji daje njegovu točnu lokaciju pritiskom na dugme.
Eto, dušo. Što misliš? -Što mislim? Bob se povukao!
I ja sam se povukla! Naša obitelj je u ilegali!
Hoćeš da mi se muž bavi tajnim herojskim radom iza leđa?
Pretpostavila sam da znaš, dušo. Zašto bi on to krio od tebe?
On to ne radi... Nije... Neće.
Muškarci u tim godinama su podložni slabostima.
Što hoćeš da kažeš? -Znaš li gdje je?
Naravno... -Znaš li gdje je?
LOZINKA_
Bok, ovdje Elen Par. Bob Par je moj muž.
Možete li mi dati broj hotela u kome je odsjeo?
Broj koji ja imam je pogrešan. -Gospodin Par više ne radi ovdje.
Kako to mislite? On je na službenom putu. Firma ga šalje...
Kod mene piše da je prestao da radi prije skoro dva mjeseca.
Znači, ne znaš gdje je?
Da li bi voljela da saznaš?
ELASTI DJEVOJKA LOKACIJA: NEPOZNATA
SMRZON LOKACIJA: POZNATA
GOSPODIN NEVJEROJATNIĆ
TERMINIRAN
VRIJEME DO LANSIRANJA: 08 sati 10 minuta
UZBUNA, ULJEZ! UZBUNA, ULJEZ!
Bože, ja sam takav idiot... Ja sam dozvolila da se to dogodi.
Sportski automobil, održavanje kondicije, bojanje kose, laži...
Da. I pokušaji da se oživi prošlost.
I sada ga gubim... Gubim ga...
O čemu ti to pričaš? Ti si Elasti Djevojka!
Bože, saberi se! Sada je pitanje što treba da radiš!
Treba da mu pokažeš da se sjećaš da je bio Mister Nevjerojatnić
i da ga podsjetis tko si ti. Sada znaš gdje je. Odlazi.
Suoči se sa problemom. Bori se. Pobijedi.
I javi mi se kad to obaviš, dušo. Uživam u tvojim posjetama.
Imate dosta kuhane hrane koju možete da podgrijete.
Pobrini se da Daš uradi domaći i oboje idite na vrijeme u krevet.
Vraćam se večeras. Kasno. Mogu da ti povjerim kuću na toliko, zar ne?
Da, ali... Zašto mi ostavljaš kuću? -Ni zbog čega.
Samo mali problem sa tatom. -Misliš, tata ima problema,
ili je tata problem. -Ili tata ima problema, ili će ih tek imati.
Što ja to? Što ti je to, mama?
Što si nam to kupila? Kakva je to cool odjeća?
Daš, vraćaj se smjesta ovamo!
Hvala ti što si se javio. Znam da je naglo, ali sam se nadala...
Što je ovo? -Gledaj! Ja sam Daš!
Daš, slavni. -Skidajte to prije nego što vas netko vidi!
Ali i ti pakiraš jedno takvo. Kriješ li nešto? -Molim te...
Daš! -Ovo je tvoje. Posebno je pravljeno.
Što se događa? -Vi ne idete! Moram da se spakiram!
Zašto misliš da je posebno? -Ne znam. Zašto ga mama krije?
Snag, zovem te da mi vratiš dug. -Što ti treba? -Mlazni zrakoplov.
Što imaš da je brzo? -Pusti me da razmislim.
Kontrolo leta na otoku, IG99 se približava. Prijem.
Kontrolo leta na otoku, ovdje IG99. Zahtijevam vektor za prilazak.
Polako, Elen. Polako, djevojko. Prenagljuješ. Sve je u redu.
Popit ću kavu... za to vrijeme.
Da.
Ti si, gospodine, zaista gospodin Nevjerojatnić.
Imao sam pravo što te obožavam. Oduvijek sam znao da si čvrst.
Ali prevariti sondu čizmama drugog super heroja?
Čovječe, van sebe sam.
A onda si ušao unutra i upropastio stvar.
Gospodin Nevjerojatnić vapi za pomoć? "Upomoć, upomoć!"
Kilav, kilav, kilav! U redu! S kim si stupio u vezu?
Stupio u vezu? O čemu pričaš?
Mislim da prošlu noć u 23:07 dok si njuškao okolo.
Poslao si signal lokatorom. -Nemam takav uređaj.
A sada državni zrakoplov traži dozvolu da sleti ovdje.
S kim si stupio u vezu? -Nisam tražio zrakoplov.
Pustite poruku.
Kontrolo leta na otoku, IG99 se približava. Prijem. -Elen.
Znači, ipak poznaješ te ljude? Poslat ću im mali pozdrav.
Jao! -Vajolet! -Nisam ja kriva. Daš je pobjegao i ja sam znala
da ćeš okriviti mene... -To nije istina! -Daš!
Ti si rekla da nitko neće saznati! -Ne slušaj ga, mama!
Nisam ja kriva! -Rekla si da je u redu. -Samo malo.
Ostavila si Džek Džeka samog? -Mama, našla sam mu dadilju.
Zar misliš da sam potpuno neodgovorna? Mnogo ti hvala.
U redu... Koga si dovela? -Ne treba da brinete gospođo Par.
Stručna sam za čuvanje djece. Idem na kurseve, imam praksu,
imam odlične preporuke. -Kori... -Puštam djeci i Mocarta
da budu pametnija, jer vodeći stručnjaci kažu da bebe postaju
pametnije od Mocarta. -Kori... -A bebe ne moraju ni da slušaju,
jer spavaju. Voljela bih da su i meni roditelji puštali Mocarta,
jer u pola slučajeva nemam pojma ni o čemu pričaju. -Kori,
ovo mi se stvarno ne sviđa. Platit ću ti za tvoj trud,
ali bih zaista radije pozvala službu za čuvanje djece.
Stvarno nema potrebe, gospođo Par. Mogu da izađem na kraj
sa svim što treba ovoj bebi. Zar ne, dušo? Možemo mi to...
IG99 šalje poruku nepoznatim letjelicama. Obustavite napad.
Ponavljam, obustavite napad.
Ne! Opozovi projektile! Učinit ću bilo što! -Prekasno.
Petnaest godina prekasno.
Nalazim se 36 kilometara južno od vašeg položaja.
Obustavite napad, prijem. Vaj, moraš da napraviš polje sila!
Rekla si da ne smijem da koristim moći. -Znam što sam rekla!
Slušaj što kažem sada. Obustavite napad, ponavljam, obustavite!
Mama! -Mejdej! Mejdej! IG99 napadnut! Obustavite!
U avionu ima djece! Ponavljam u avionu su djeca! -Ne!
Smjesta napravi polje sila oko nas! -Nikad nisam pravila tako veliko!
Učini to sada!
Obustavite! Obustavite! Obustavite!
Obustavite! Obustavite!
Držite se!
Svi se smirite. Reći ću vam što nećemo da radimo.
Nećemo da paničimo, nećemo... Pazite!
Mrtvi smo! Mrtvi smo! Gotovi smo! -Prekini!
Nećemo umrijeti! Sredite se i pomozite mi,
ili ćete imati mjesec dana zabrane izlazaka. Jasno?
Imamo potvrđen pogodak. Cilj je uništen.
Preboljećeš ti to. Kao kroz maglu se sjećam da voliš da radiš sam.
Oslobodi me! Smjesta!
Ili, što? -Zdrobiću je.
To zvuči malo mračno za tebe. Hajde, samo naprijed.
Bilo bi mi vrlo lako. Kao da lomim čačkalicu.
Pokaži mi.
Znao sam da ne možeš. Čak i kad nemaš što da izgubiš, ti si slab.
I prerastao sam te.
To su bili projektili kratkog dometa, smješteni na kopnu.
Tamo imamo najveće šanse.
Hoćeš da idemo prema ljudima koji su pokušali da nas ubiju?
Ako to znači zemlju... Da. -Očekuješ da plivamo dotle?
Očekujem da mi vjerujete.
Kakvo putovanje... Ponosim se tobom.
Hvala, mama.
Mislim da je vaš otac u neprilici. -Da, mama, ali ako primjećuješ,
ni nama ne ide baš sjajno. -Idem da ga potražim.
To znači da si ti glavna dok se ne vratim, Vajolet. -Što?
Čuo si je. -Stavite ovo. Identitet je najvrijednija stvar koju imate.
Šitite ga. I ako bilo što krene naopako, koristite svoje moći.
Ali, rekla si da nikada... -Znam što sam rekla!
Sjećate li se zlikovaca iz one serije koju ste gledali subotom?
Ovi ovdje nisu kao ti momci. Neće se ustezati jer ste djeca.
Ubit će vas ako budu imali priliku. Nemojte im dati tu priliku.
Mama... -Vaj, računam na tebe.
Hoću da ti kažem... -Računam na tebe. Budi snažna.
Daš, ako nešto pođe naopako, hoću da trčiš najbrže što možeš.
Najbrže što mogu? -Najbrže što možeš.
Ostanite sakriveni, čuvajte jedno drugo. Vraćam se do jutra.
Mama!
Mama, kada je zrakoplov pogođen... Žao mi je...
Mislim, kada si tražila da... Žao mi je.
Nisi ti kriva. Nije bilo u redu da odjednom tražim toliko od tebe.
Sada su stvari drugačije.
Sumnja je luksuz koji sebi više ne smijemo da dopustimo.
Imaš više moći nego što shvaćaš. Nemoj da razmišljaš. I ne brini.
Ako dođe taj trenutak, znaćeš što da radiš.
To ti je u krvi.
On nije slab. -Što?
Nije slabost kad cijeniš život. -Ako pričaš o onome
što se dogodilo u pritvorskoj jedinici, sve je pod kontrolom.
A podcjenjivanje toga ne znači snagu.
To se zove blef, dušo. To je sve. Znao sam da te ne bi povrijedio.
Sljedeći put kad se budeš kockao, kockaj se osobnim životom.
U redu, u redu...
Raketa?
Nije da ovo nije zabavno, ali idem da prošetam.
Što misliš da se događa ovdje? Da smo na godišnjem odmoru?
Mamini i tatini životi bi mogli da budu ugroženi, ili nešto još gore.
Njihov brak. -Njihov brak?
Znači, zlikovci pokušavaju da unište brak mami i tati?
Zaboga... -Zaboravi. Tako si nezreo. -U redu.
Idem da pogledam okolo. -Mama je rekla da se krijemo.
Neću da napuštam pećinu.
Cool!
Vatra! Vatra! -Što si uradio? -Bježi!
Bob...
Molim? -Ništa nisam rekao.
Identifikaciju, molim.
Vaj, dođi ovamo. Pogledaj.
Tamo. Taj tu. -Glasovna šifra netočna.
Glasovna šifra?
Samo trenutak...
Što da radimo? Kuda ćeš? -Što dalje odavde!
UZBUNA, ULJEZ! UZBUNA, ULJEZ!
Nema mnogo vremena. -Ne, nema ga. U stvari, nema ga uopće.
Zbog čega si došla? Kako bi mogla da me srozaš još više?
Što bi još mogla da mi oduzmeš?
Tvoja obitelj je preživjela pad aviona... Na otoku su...
Živi su?
Elen? -Bok. Ti mora da si gospođa Nevero...
Pomagala mi je da pomognem. -Ne, to sam ja radila.
Pusti me! Pusti me, bijedni, lažljivi...
Kako sam mogao da izdam savršenu ženu. -O, sada govoriš o meni?
Gdje su djeca? -Aktivirala su uzbunu. -Što?
Osiguranje je poslato u džunglu. Bolje da krenete.
Sada su djeca u opasnosti. -Ako si sumnjala na opasnost,
zašto si ih povela? -Nisam ih povela. Promuvali su se.
I ne bih rekla da postavljaš prava pitanja.
Daš, sjećaš li se što je mama rekla? -Što?
Prestanite da pričate. -Stoj! Ne mrdajte!
Daš, trči! -Molim? -Trči.
To su super djeca! -Hvatajte dječaka!
Raširite se!
Živ sam!
Priznajem, trebalo je da ti kažem da sam otpušten.
Ali nisam htio da brineš. -Nisi htio da brinem?
Zato sada trčim kroz neku zabitu džunglu da spasim život.
Ti pokušavaš da zapodeneš svađu, a ja sam sretan što si živa.
Znam da si tu, gospođice koja nestaje.
Ne možeš da se sakriješ od mene.
Tu si.
Kako to radiš? -Ne znam.
Kako god da radiš, nemoj da prestaješ.
Mama! Tata!
Djeco... Dobro ste. -O, dobro ste...
Tako smo se zabrinuli za vas.
Bojali smo se da vas više nećemo vidjeti.
Volim te. -Volim te.
U, u, tajm aut!
Što mi to imamo ovdje? Iste uniforme?
O, ne... Elasti Djevojka?
Oženio si se Elasti Djevojkom?
To je čitava obitelj super heroja.
Izgleda da sam dobio jackpot. Ovo je previše dobro.
O, hajde. Morate priznati da je ovo cool.
Baš kao na filmu. Robot će se pojaviti dramatično.
Napraviće štetu. Biti će ljudi koji vrište.
I baš kada nestane svaka nada, Sindrom će spasiti dan.
Biti ću veći heroj nego što si ti ikada bio.
Misliš, pobio si prave heroje da bi se pretvarao da si i ti heroj?
O, stvaran sam ja. Dovoljno stvaran da te pobjedim.
I to bez tvojih dragocjenih moći. Daću im ja herojstvo.
Daću im više herojstva nego što je itko ikada vidio.
I kada budem star i kada se budem dovoljno zabavio,
prodat ću svoje pronalaske, tako da svako može da bude heroj.
Svako može da bude super! A kad svako bude super...
Više nitko to neće biti.
Žao mi je. Ja sam kriv. Bio sam bijedan otac.
Slijep za ono što sam imao. Bio sam toliko opsednut
time što sam potcenjen, da sam podcjenio sve vas. -Tata...
Pst, nemoj da ga prekidaš.
I tako, zarobljen u prošlosti koju...
Vi ste moja najveća pustolovina, a ja sam je skoro propustio.
I zato mislim... -A ja mislim da je tata mnogo napredovao danas.
Zato mislim da je vrijeme da se oslobodimo.
Moramo da se vratimo na kopno. -Vidjela sam hangar sa avionima.
Mislim da je pravo naprijed.
Gdje su svi stražari?
Krećite, krećite!
Ovo je taj hangar, ali ne vidim mlaznjake.
Mlaznjaci nisu dovoljno brzi. -Što je brže od mlaznjaka?
Što kažete na raketu?
Sjajno. Ne znam da upravljam raketom. -Ne moraš.
Samo se posluži koordinatama od posljednjeg lansiranja.
Stani... Kladim se da je Sindrom do sada promijenio zaporku.
Kako da sada uđem u kompjuter? -Reci "molim".
Hani! -Molim?
Gdje je moje super odijelo? -Što? -Gdje mi je super odijelo?
Sklonila sam ga. -Kuda?
Zašto te zanima? -Potrebno mi je. -Nemoj ni da razmišljaš o tome!
Planiramo ovu večeru dva mjeseca! -Javnost je u opasnosti!
Moje večer je u opasnosti! -Slušaj što ti govorim, ženo!
Radi se o višem cilju! -Viši cilj? Ja sam ti žena!
Ja sam najviši cilj koji će ikad postojati za tebe!
Moja beba!
Super heroji su se vratili! -Je li to Tajronik? -Tajronik?
Na, Tajronik ima drugačije odijelo. -Ne, ja sam novi super heroj.
Ja sam Sindrom!
U redu, sklonite se.
Netko mora da sredi ovu gomilu metala. Nekoliko udaraca...
Jesmo li već stigli? -Stići ćemo kad stignemo!
Kako se držiš, dušo? -Treba li da ti odgovorim?
Djeco, vežite se, kao što sam vam rekao.
Stižemo, dušo!
Spremni? Spremna, Vajolet? Sad!
Ovo će biti neudobna vožnja!
Robot je u financijskoj četvrti. Kuda se skreće tamo?
Avenija Trakšn. -Vodi u centar. Izlaz 7, zar ne?
Nemoj sedmicom! -Promašili smo! -Pitao si me kako se stiže tamo,
i ja sam ti rekla. Avenija Trakšn. -Ne idemo avenijom Trakšn!
Promašićeš je!
Jesu li svi dobro tamo pozadi? -Super, tata.
Trebalo bi da ponovimo ovo.
Čekajte ovdje i sakrijte se. Idem tamo.
Dok ja bespomoćno gledam sa strane? Ne bih rekla.
Rekao sam ti da čekaš sa djecom. -A ja tebi da nema šanse.
Ti si mi muž. Biti ću uz tebe i u dobru i zlu.
Moram to da obavim sam. -Što je ovo za tebe? Igra?
Ne. -Da ponovo budeš gospodin Nevjerojatnić? -Ne!
Što onda? Što je? -Nisam dovoljno jak. -Nisi jak?
Ne. -A ovo će te ojačati?
Da. Ne... -To je to? Neka vrsta vježbe?
Ne mogu ponovo da te izgubim!
Ne mogu... Ne ponovo.
Nisam dovoljno jak.
Ako budemo radili zajedno, nećeš ni morati da budeš.
Ne znam što bi moglo da se dogodi. -Mi smo super heroji.
Šta bi moglo da se dogodi?
Vaj, Daš! Ne!
Vajolet!
Tata! -Idite! Odlazite!
Dobro sam, mama. Stvarno. -Ostanite ovdje. U redu?
Smrzo! -Da!
Bobe!
Sindromov daljinski!
Pogledaj, on uništava robota.
Tata, dobaci! -Hajde!
Dušo, sredi njegovo oružje!
Daš! -Uhvatio sam te!
Vajolet! -Imam ga! Imam daljinski!
Daljinski? Daljinski od čega?
Od robota?
Vraća se!
To nije pravo dugme. -Daj mi to!
Ne možemo da ga zaustavimo.
Jedino što je dovoljno čvrsto da ga probije je...
On sam!
Približava se! -Ne radi!
Ne, ne, pokušaj da mi kupiš malo vremena. -Hajdemo!
Samo malo! Pritisni ponovo to dugme!
Ne, drugo! Ono prvo! -Prvo dugme! Razumjela sam.
Približava se.
Bježite odavde, djeco. Nađite sigurno mjesto.
Ne idemo mi nikuda. -Pritisni dugme! -Ne još!
Šta čekaš? -Siguran pogodak! Imaš samo jedan hitac!
Svi dolje!
Bok, Smrzo.
Ne!
Jesi li vidio? Tako se to radi. To je stara škola. -Da?
Stara škola voli staru školu.
Baš kao u stara vremena. -Baš kao u stara vremena.
Da. Isto onako boli.
Zamrzli smo svu Sindromovu imovinu. Dovoljno je da kihne,
pa da se stvorimo tamo sa maramicom i lisicama.
Zadužili ste narod ove zemlje.
Znači li to da možemo da prestanemo da se krijemo?
To je stvar političara. Meni je rečeno da se postaram za ostalo.
Dobro si se pokazao, Bobe.
Hajde, u autu smo. -Vezala si kosu. -Samo sam... Da.
Izgleda dobro. -Hvala, tata.
Ono sa kombijem je bilo cool. -Ne kao kad si ti trčao po vodi.
A mama je iskočila i raspalila onoga...
Pokušavam da čujem.
A ja sam bežao od onih ubojica.
To mi je bilo najbrže trčanje svih vremena.
Volim svoju porodicu.
Bobe, slušaj ovo.
Ovdje Kori. Vaša beba je izuzetna. Hvala što ste mi poslali zamjenu.
Zamenu? Nisam poslala zamjenu.
Pst, beba spava.
Vi ste mi oteli budućnost. Samo vam uzvraćam uslugu.
Ne brinite, biti ću dobar mentor. Pružaću mu podršku i ohrabrenje.
Sve ono što vi niste htjeli.
A s vremenom, tko zna? Možda postane dobar suradnik.
Bježi, Bobe. Moramo da poduzmemo nešto! Moramo smjesta!
Nešto se događa. Šta se događa?
Moramo da ga zaustavimo. Baci nešto! -Ne mogu!
Mogao bih da pogodim Džek Džeka!
Baci mene.
Bobe, baci mene!
Ovo nije kraj! Jednom ću se domoći vašeg sina!
Domoći ću ga se!
O, ne...
Gledaj mamu, dušo. Nemoj da gledaš dolje.
Mama te drži. Sve je u redu.
To je moja djevojčica.
Znači li ovo da ćemo opet morati da se selimo?
Ovo je bilo ludilo!
TRI MJESECA KASNIJE
Treba li da imamo navijačice na stazi? O čemu se radi?
Mislim da je više... -Bok. -Bok.
Ti si Vajolet, je li tako? -To sam ja. -Vidimo se, Vaj.
Izgledaš drugačije.
Osjećam se drugačije. Je li drugačije u redu?
Drugačije je... Drugačije je odlično.
Da li bi htjela... -Da? -Misliš li da bismo ti i ja...
Da? -Znaš... -Pst. Volim filmove. Ja ću kupiti kokice.
U redu? -Film? Tako je.
Stani. Onda, u petak? -U petak.
Hajde, Daš! -Trči, trči!
Hajde, hajde! Drži ritam!
Ritam! Uspori samo malo!
Nemoj da se predaješ! Neka bude blizu! Sekundu razlike!
Samo sekundu! Da!
To je moj dečko.
Daš, tako se ponosim tobom.
Obrada i prijevod:MM co.Dvd Video Šibenik narudžba i prodaja: 098/641-950
Promatrajte! Evo Podrudara!
Ja sam uvijek ispod vas, a nitko nije ispod mene!
Ja ću vam donijeti rat, mir i sreću!